Nobuhiro!
Kazu?
Er det dig?
Det er 75 år siden!
Hvor utroligt, at vi er blevet genforenet i dette efterliv.
Efterlivet?
Ja.
Selvfølgelig.
Men jeg kan ikke huske...
Er jeg lige ankommet?
Os begge to.
Hvad blev der af dig?
Min far besluttede at flytte til Hiroshima.
Jeg begyndte at arbejde for jernbanen som 16-årig
og blev der i 50 år.
Jeg giftede mig i Hiroshima,
og vi fik to børn,
tre børnebørn
og et oldebarn.
Hele din familie?
Er de i efterlivet?
Er det 4. juli?
-Nej, det er august. -Jeg går og ser efter.
Nej, gå ikke ud alene. Vent.
Yamato-san...
Yamato-san, sænk farten.
Hallo! Søn!
-Hvad foregår der? -Vi gjorde det.
-Hvad? -Vi fik dem!
Vi bombede japserne!
Vi ramte Hiroshima!
Señora, har du brug for hjælp?
Aguayo?
Vi kan køre dig derhen.
Det er vores datter, Esperanza.
Få hende ind.
-Hvad er der sket? -Yuko fandt os.
Hun har taget Luz og barnet.
-Vi må få hende i seng. -Lad os få hende ind.
Hector, må vi låne din bil?
Ja, selvfølgelig. Skal jeg ikke tage med?
Bliv hos din bedstemor.
Chester, pas på militæret i aften.
Det er ikke klogt for japanere at være så tæt på Los Alamos.
Er der sket noget her til aften? I krigen?
Ved du, hvor Hiroshima er?
Jeg havde skolekammerater fra Hiroshima.
Jeg besøgte stedet som barn.
At så mange mister livet den samme dag...
...der... her...
Stop.
Luz er i live.
Barnet er i live. Der er stadig håb.
Jeg kan ikke se noget mere. Kun mørke.
Tidligere tilstod jeg alt for Yuko.
At jeg skulle giftes med Furuya-san,
og at hun skulle giftes med dig.
Da hun hørte det, blev hun helt vild af arrigskab.
Hun ville flænse mig i småstykker.
Hvorfor gjorde hun det ikke?
Det ved jeg ikke.
Hvis vi finder hende, slår hun mig ihjel.
Jeg er sikker på det.
Klokken 8.15 lokal tid udløste USA en bombe
over den japanske havneby Hiroshima.
Efter sigende den største bombe i mennesket historie...
Luz...
Luz!
Yuko-san!
Giv mig barnet!
Jeg ved, det er dig!
Giv mig barnet!
Du godeste.
Luz.
Yurei...
-Hun har taget ham. -Hvor har hun taget ham hen?
I bilen.
Se!
Verden går i opløsning, og folk fejrer det.
Som om et barn i Hiroshima havde noget at gøre med krigen...
Jeg ville have hævn en gang.
Det opslugte mig.
Jeg troede, det ville lindre,
men jeg fik det ikke bedre.
Major Bowen ville slå dig ihjel.
Det var enten ham eller dig.
Du gjorde det eneste, du kunne.
Men jeg... Hvordan ved du...
Kun vores folk ved det.
Det er okay.
Hvis WRA ikke har fundet ud af det nu,
så gør de det aldrig.
Ser du...
...det er nemt at ville have hævn.
Naturligt som døden.
Hvad med dig?
Jeg har grædt mere efter lejren
end i lejren.
Alt, vi havde...
...er væk.
Væk.
Giv ham til mig. Giv mig mit barn
Vi bliver hos hende. Bare rolig. Find barnet.
Jeg går nu. Jeg henter ham tilbage.
Jeg tager med dig.
Læg dig ned. Chester henter ham.
Har du ikke ringet til politiet om parret i bilen?
-Nej. -Godt.
Du må bringe mig tilbage dertil.
Var der andre i bilen?
Kun dem.
Jeg gjorde det ikke.
Det var kvinden.
Med... et barn.
Vi bringer dig til lægen, okay?
Vær sød at fortælle hvad der skete.
Din mor... må se perfekt ud til sin begravelse.
I dag er der en ny måne.
Ligesom den dag vi skiltes.
Hvor heldigt!
Alt er perfekt.
Vores perfekte verden...
Det var en god dag, ikke?
Jo, det var.
Det er rart at tænke på andre ting.
Asako-san, jeg vil gerne have mere bouillon.
Ja, selvfølgelig. Jeg kommer straks.
Hvad laver du?
Søster! Det gør ondt!
1919 WAKAYAMA PRÆFEKTUR, JAPAN
Det er moderne.
Du er en brud, ikke en fiskerkone.
Sådan.
Se her. Som Bambusprinsessen.
Furuya-san vil tro, at jeg er kommet fra månen.
På den anden side af havet, kan du være, hvem du vil.
Er det ikke sådan, USA er?
Så mange historier. Hvem ved, hvad der er sandt?
Det vil du vide om to måneder.
Skriv til mig.
Jeg hører, floderne flyder med guld.
Åh!
Furuya-san sendte mig den her.
Billeder. Se.
Er han ikke gavmild?
Jeg har hørt, at han er en gavmild mand.
Og kærlig.
Det bliver en perfekt dag for mor.
Jeg bliver en yndig brud,
og hun får dig helt for sig selv derhjemme.
Måske støder jeg til dig en dag.
Du har altid været heldig.
Du har en sommerfugls ånd.
Jeg vil se til mor.
Sikke et syn.
Sikke en heldig mand, der får dette billede.
Okay. Se på mig.
Bliv her.
Jeg går selv ind.
Og hvad så? Giver hun dig barnet?
Mit barn er ikke Taizo.
Barnet, hun vil have, er fra 25 år siden.
-Har du stadig billedet? -Jeg har ikke glemt det.
Du skal bare gøre det.
Hun må have skjult sig her i månedsvis.
Forberedt sig.
Skåret sten ud. Ventet på barnet.
Sutraer på væggene.
Nej.
Ikke sutraer.
Navne.
"Kazutoyo Tanabe."
"Haru Tanabe."
Hendes forfædre.
Dine forfædre.
Dusinvis af dem.
Hun forbereder en begravelse.
-Jeg er nødt til at gå. Nu. -Hvorhen?
Kalkgraven. Stenene er fra den anden side af skoven.
-Jeg kender vejen herfra. -Nej. Hør her, dreng.
Der er en bedre udvej. Vi har bare brug for tid.
Der er ingen tid. Hun har taget mit barn.
Hør nu.
Lov mig, at du giver billedet til Luz' abuela.
Fanden tage dig.
Træerne i billedet af dig i Japan.
Det er de samme som her.
Hun er her, jeg ved det.
Hvor meget længere?
Åh, Taizo... En rigtig begravelse er en storslået affære.
Der er folk til at give choji, Howa og til at fremsige sutraer.
Men vi har ingen.
I det mindste kan jeg give dig dit fremtidige navn.
I efterlivet vil du ikke være Taizo.
Dit fremtidige navn vil være Shaku Tai Chou.
Så du aldrig bliver tilbagekaldt til denne verden.
Yuko-san.
Jeg er kommet for at hente min søn.
Du kan ikke få ham.
Jeg har skabt et hjem i efterlivet.
Til Taizo og Jirou.
Men han er ikke Taizo.
Det er jeg.
Du er ikke Taizo længere.
Taizo er barnet, du holdt i dine arme for så længe siden.
Jeg kan genforene ham med dig.
Ligesom jeg gjorde med Jirou.
Den samme magi som før?
Min far har et billede.
Af mig som baby.
Din far?
Han døde, før du blev født.
Du kender ikke engang din far.
Jo. Jeg er hans far.
Han er min søn.
Min Taizo...
Jeg vil ikke tillade,
at min søn betaler for vores synder.
Far! Nej!
Jeg kan finde et andet billede.
Find mor. Vi må have et andet billede.
Jeg giver dig ikke min søn!
Hold den her.
Giv ikke slip.
En sutra? Hvorfor?
Nej, far. Hun vil besidde dig.
Jeg får dig til at tage dit eget liv.
Den gamle lære.
De bekæmper den omvandrende ånd.
De hellige ord svækker dig
og beskytter os mod dig!
Vi prøvede det i lejren. Det virkede ikke.
Det virkede.
Det fangede hende.
Indtil vi brændte det af.
Gå nu. Kom væk herfra.
Chester! Løb!
Nej!
Taizo.
Det er tid til, at vi går.
Nej!
Chester!
Graven. Hun gik ned i graven.
Hvad er der sket?
Åh gud.
Henry.
Henry...
Vågn op!
Henry...
Kom nu.
De her sutraer... Der er sutraer overalt.
Hvor vover I at besudle mit hvilested?
Tag barnet.
Kom nu.
Asako-san.
Asako-san. Kom! Kom!
-Sutraerne. -Min far tog dem med.
De fanger ånden.
Du har slået min mand ihjel, og du slog næsten min søn ihjel.
-Luz, bliv væk. -Slå mig ihjel i stedet for!
De var aldrig dine til at begynde med! Du stjal dem fra mig!
Du kan lide for evigt, ligesom jeg har gjort.
Lev med det, du har gjort.
Lev med det, du har gjort...
Lev... med det, du har gjort...
Taizo...
Hold op!
Uhyre!
Hold op, mor!
Hold op!
Hold op, mor!
Hold op.
Du kan ikke slå hende ihjel.
Det ender ikke, før hun bliver udslettet!
Du kan ikke udslette hende.
Hendes ånd vil aldrig finde hvile.
Hun finder en måde.
Chester...
Måske er der en måde.
En af verdens tolv sandheder,
fortæl mig en, Jerusalems hellige hus.
Hvis du tager vores søn med ind i efterlivet,
vil ingen fremtidige generationer ære dig.
Det, du inderligt længes efter,
er en tid, før alt dette skete.
Taizo var der. Jirou ligeså.
I dig.
Et perfekt øjeblik.
For al den tid siden,
da du bad mig forestille mig den perfekte verden...
...det var den perfekte verden, du forestillede dig, ikke?
Fortæl mig...
...er det, du længes efter...
...min søn?
Eller er det dette øjeblik?
Vi tager dertil sammen.
Os begge to.
Nu...
...forestil dig din perfekte verden.
Af verdens tolv sandheder,
fortæl mig tolv.
De tolv apostle, der ledsagede Jesu Kristus til det hellige kors.
I Faderen, Sønnen og Helligåndens navn.
Jirou er her.
Taizo ligeså.
Du er gravid med dem.
Det var en forhåbningsfuld dag...
Du ofrede dig selv.
For os.
Lad os nu leve.
Så vi alle kan huske dig.
Så dit offer ikke har været forgæves.
Er det muligt at blive?
Og vende tilbage til dit tidligere jeg?
Måske kan kun du gøre det.
Så forlader jeg dig.
Chester. Søn?
Hold op med at drømme. Tager du billedet eller ej?
Okay. Godt.
Jeg har aldrig fortalt nogen det her før.
Ved du, hvorfor jeg blev fisker?
-Jeg troede, det var alt, der var. -Nej.
Jeg blev fisker, fordi i vandet
findes ingen af bekymringerne i verden derovre.
Jeg var ungkarl her så længe.
Jeg døbte min Taro.
"Førstefødte søn."
Men da din mor kom over, og vi adopterede dig,
skete det mest mirakuløse.
Jeg følte den samme ro.
Når jeg holdt min dreng i mine arme...
...forsvandt alverdens bekymringer.
Min Taro.
I dag sejler jeg ud på havet.
Langt væk fra verden og alle dens bekymringer.
Kom.
Lad os gøre det sammen.
Jeg kan ikke, far.
Jeg har for meget at gøre.
Jeg forstår.
Hvad med at tage et billede mere?
Noget til at huske denne dag.
Ja.
Klart.
Fik du det?
Ja.
Jeg fik det.
Hej...
Nu skal du sige farvel til din jii-chan.
Bare han kunne være blevet hos os lidt længere.
Se krigen til ende.
Måske endda se din mor og jeg slå os ned.
Ved du, hvad hans navn er, søn?
Henry.
Ja.
Ligesom dit.
H. NAKAYAMA & SØN FOTOATALIER
LITTLE TOKYO LOS ANGELES, CALIFORNIEN
Kom så, alle sammen! Portrætter. Til Obon-festivalen.
Yamato-san! Det er Genzo!
Lille Genzo!
Se på dig.
-Hvor var du? -Manzanar. Hele familien. Og dig?
Colinas de Oro.
Men nu er jeg på Hawaii
med min grandnevø.
Alle der er japanere.
Vi tog til Indiana. Ingen der er japanere.
Men en gård tog os ind.
-Hej, mor. -Hvordan går det?
Gem lidt til de andre, Yamato-san. Jeg kan dårlig nok følge med.
-Har du lavet dem? -Ja.
Du godeste!
Velbekomme.
Hej. Hvordan har du det?
-Ingen appetit? -Dårlige minder.
Hver gang jeg ser mit folk, hader jeg,
at det giver mig mareridt.
Dine børn er smukke.
Jeg vil adoptere flere. Jeg ville gerne tage dem alle fra hospitalet.
Det ville Chester sikkert synes om.
Og lille Henry.
Det er derfor, vi har Obon, søn.
For at huske.
Ikke kun de mennesker, vi kender.
Men de steder, vi har været.
Vi må sørge for, at vi bliver ved med at huske.
Ellers glemmer vi, hvem vi er.
SERGENT STANLEY KAIZAWA Militærets efterretningstjeneste 1946
Militærets efterretningstjeneste 1945-1949
SAB OG JIRO SHIMONO Tule Lake, 1942-1943
LILY MARIYE Instruktør
MATSUOKA/TAKAHASHI-FAMILIEN Tule Lake, 1942-1945
JASON FURUKAWA Assisterende instruktør
FURUKAWA-FAMILIEN Slocan, 1942-1946
KEN KOKKA Visuelle effekter-producer
SUZUKI-FAMILIEN Minidoka, 1942-1945
Og de over 145.000 loyale japanske amerikanere og japanske canadiere,
der blev fængslet af deres egne regeringer.